Mă duc la piață, Idella.
Pepsodent cu formula să îmbunătățită curăță dinții mai bine ca niciodată.
Sunteți bine, miss Daisy?
CONDUCÂND-O PE MISS DAISY
Așa e bine!
Voi doi, înapoi la lucru!
- Mamă! - Nu!
E un miracol că nu sunteți la spitalul Emory sau la morgă.
Castraveții sunt frumoși vara asta.
Uită-te la tine. Nici măcar nu ți-ai spart ochelarii.
A fost vina mașinii!
- Ai folosit viteza care nu trebuia. - Ba nu!
Idella, vrei o murătură?
Eu nu.
Îți pun un borcan să i-l duci lui William, ai auzit?
Ai intrat cu mașina chiar în curtea lui Pollack.
Ar fi trebuit să mă lași să păstrez Lasalle-ul meu. El nu ar fi mers așa.
Mamă, mașinile nu merg singure. Ele sunt conduse.
Așa că tu ai distrus Chrysler-ul singură.
Crezi ce vei. Eu știu adevărul.
Adevărul e că ai costat compania de asigurări 2.700 de dolari.
Ești un mare risc.
Nimeni nu o să-ți mai asigure mașina acum.
Spui asta doar ca să fi antipatic.
Bine. Da, așa e. Inventez totul.
Uită-te pe șosea!
Fiecare companie de asigurări din America e acolo...
...fluturând stilourile să te convingă să semnezi.
Dacă ai de să stai în camera mea și să minți, mai bine du-te în altă parte.
Mai bine mă întorc la birou.
Florine va face o criză dacă nu ajung diseară la timp acasă.
Înseamnă că aveți planuri pentru diseară.
Cina cu familia Ansley.
Asta e ideea ei de distracție, nu?
Cum?
Socializarea cu episcopalii.
Mamă, ești o găgăuță!
O să mai trec mâine dimineață.
De unde știi că voi fi aici?
În mod sigur nu bazez pe tine pentru companie.
Bine, o să sun mai întâi.
Dar ține minte, trebuie să avem o discuție serioasă.
Nu!
Am nevoie acum. Trebuie să ajung la coafor în jumătate de oră.
Cu siguranță nu am știut că trebuie să sun cu 2 ore înainte.
De ce vă mai numiți companie de taxi dacă nu furnizați taxi-uri.
De ce nu-l sunați pe fiul dumneavoastră? Va trimite el pe cineva să vă conducă.
Nu va fi nevoie.
Voi anula rezervarea și o să mă aranjez singură.
Uneori am impresia că nu aveți minte nici măcar cât o lămâie.
Două puncte. Vreau asta!
Și un 5 de bambus.
Asta nu e ziua mea de mah-jongg.
Vă mulțumesc tuturor că ați venit aici din nou.
Sunt o adevărată paria fără mașina mea.
O, prostii!
Când o primești pe cea nouă?
Nu știu! Boolie e foarte secretos în legătură cu asta.
Nu-ți face griji dragă. Vin să te iau mâine la sinagogă.
Drăguț din partea ta, dragă.
Mamă, ești aici?
Suntem doar noi!
De ce n-ați sunat?
Nu putem sta.
Observ.
Soții Miller dau o petrecere cu ocazia aniversării lor.
Am comandat astea. Nu-i așa că bebelușul arată drăguț?
Păi, nu-i exact cuvântul pe care l-aș alege.
Noul Graham Greene? Abia așteptam să-l citesc.
Îmi pare rău, dar trebuie să-l returnez mâine la librărie.
- Vrei să-l returnez eu? - Nu, mulțumesc.
Mă duc cu tramvaiul.
La naiba, mamă! Nu mai fii așa încăpățânată. Știi foarte bine că...
Du-te acum. Doar nu vrei să te aștepte caii.
Pa!
Ușa aia se închide bine?
Oscar?
Aici.
- Ești bine? - Nu domnule, sunt blocat.
Știu. Încearcă cu levierul.
Am încercat. Am încercat tot ce știu.
Sună la Bell Elevator.
Am făcut-o deja. Nu pot veni înainte de 1:00.
Le-ai spus că e o urgență?
Nu trebuie să țipați, domnule Werthan.
N-am stricat liftul.
Ai chestiile alea pentru Davis & Paxon?
Împachetate și gata de livrare.
Le-am promis pentru astăzi. Sună la Bell din nou.
Te-am auzit.
Uită-te sus unde ușa trebuie să se închidă. Vezi un do-hickey?
Așteaptă puțin.
Chiar aici!
Întinde-te și lovește-l până se închide.
S-a făcut. Mai departe?
Acționează pârghia.
Lucrezi aici?
Nu domnule. El e Hoke.
Hoke Colburn, domnule.
De unde ai știu cum să repari liftul?
Am lucrat ca șofer la o lăptărie, domnule.
Lifturile lor erau mai rele decât ăsta.
El e cel de care v-am spus.
Desigur.
Scuzați-mă, domnule.
Voi sunteți toți evrei, nu-i așa?
Da, suntem. De ce?
Prefer să lucrez pentru evrei.
Știu că oamenii zic că evrei sunt zgârciți și avari.
Dar nu spun asta de față cu mine!
Mă bucur că credeți asta.
Care a fost ultima dumneavoastră slujbă?
Am lucrat pentru judecătorul Harold Stone, un domn evreu.
Ați lucrat pentru judecătorul Stone?
Șapte ani. Aș mai fi lucrat dacă n-ar fi murit.
Doamna Stone m-a rugat să mă mut în Savannah cu ea.
Bineînțeles, soția mea era deja moartă.
Dar am spus, "Nu, mulțumesc, doamnă".
N-am vrut să fiu departe de nepoții mei.
Judecătorul Stone era prietenul tatălui meu.
Chiar așa?
Stai jos.
Mai târziu, domnișoară McClatchey.
Oscar a zis că aveți nevoie de un șofer pentru familie.
Voi conduce copii dumneavoastră la școală...
...și soția la coafor?
Nu am copii. Ceea ce vroiam...
Sunteți încă tânăr. Nu vă faceți griji.
Mulțumesc. Nu-mi fac.
Hoke, am nevoie de un șofer pentru mama mea.
Da. Păi, dacă nu vă supărați că întreb, domnule...
...de ce nu angajează ea unul?
E o situația mai complicată.
Am auzit că și-a cam ieșit puțin din minți.
Păi asta se întâmplă atunci când îmbătrânesc.
Nu, și-a ieșit de tot!
- Păi asta e bine. - Prea mult, asta e problema.
- Poke vreau să înțelegi ceva. - Da, domnule?
Mama e puțin încăpățânată.
Tu vei lucra de fapt pentru mine.
Ea poate spune ce vrea...
...dar nu te poate concedia. Înțelegi?
Da, domnule.
Înțeleg perfect.
Nu vă faceți griji, domnule Werthan.
Mă voi ține tare indiferent ce va face.
Eram un băiat la fermă ceva mai sus de Macon de unde sunt eu.
Prindeam porci când trebuiau tăiați.
Și domnule, încă nu mi-a scăpat vreunul încă!
Ce mai faci, Idella?
Trăiesc.
- Unde e noul aspirator? - În debara.
Nu vrea să-l atingă.
Am un șoc de câte ori mă apropii de el.
La mine merge.
Bine! Atunci faceți dumneavoastră curățenie și eu o să vă conduc biroul.
Unde e mama?
Sus.
Bănuiesc că știi cine e.
Mă întorc imediat.
N-aș vrea să fiu în locul tău...
...nici dacă Iisus Hristos în persoană mi-ar cere asta.
Bună dimineața, mamă.
Abia am venit.
Ascultă.
Chiar dacă au rescris Constituția și nu mi-au spus, tot am drepturi.
Bineînțeles.
Ceea ce nu vreau și în mod sigur nu-mi trebuie, e...
...un șofer în bucătăria mea, înfulecându-mi mâncarea...
...și folosindu-mi telefonul.
Nu vreau asta în casa mea.
O ai pe Idella.
Idella e diferită. E cu mine de ani de zile.
Și nu ne amestecăm în treburile noastre.
Chiar și așa, porțelanurile mele de la nuntă sunt ciobite.
Crezi că Idella are ceva împotriva porțelanurilor tale?
Nu fi obraznic.
Când nu ni permiteam, o făceam singuri.
E încă cea mai bună cale.
"Ei?" "Ni permiteam?" Vorbești ca guvernatorul Talmadge.
Ce spui?! Eu nu am prejudecăți!
Nu ți-e rușine?
Ai putea să încerci puțin.
Am cunoscut o Idella odată. În Macon.
Chiar așa?
Cânta!
Despre ce vorbești?
Zic că femeia aia avea niște plămâni!
Putea înlocui un întreg cor bisericesc.
Pe cuvânt!
Și grasă, de asemenea!
Era la fel de mare ca plita aia.
Nu vorbi cu Idella. Are treabă de făcut.
Ce faci?
Șterg candelabrul de praf, miss Daisy.
E cel mai prostesc lucru pe care l-am văzut.
Cui îi pasă dacă becurile candelabrului sunt prăfuite?
Coboară de acolo!
Pune scara aia deoparte înainte să se împiedice cineva de ea.
Am plecat, miss Daisy.
Bine Idella. Ne vedem mâine.
- Și eu plec, miss Daisy. - Bine.
Bună dimineața, miss Daisy. M-am gândit să îngrijesc puțin florile.
Lasă-mi florile în pace.
Aveți puțin pământ nefolosit în spatele garajului.
Aș putea planta niște roșii...
Dacă vroiam o grădină cu legume, le plantam singură.
Ce faci?
Îmi place o casă cu tablouri, miss Daisy.
E o casă adevărată.
Nu vreau să-ți bagi nasul prin lucrurile mele.
Bună dimineața, miss Daisy.
A fost răcoare aseară.
Nu știu nimic despre asta. Dormeam.
Idella zicea că cafeaua e pe terminate...
...și substanța de curățat.
Într-adevăr?
Da, doamnă.
Nu prea mai avem nici substanță de lustruit.
Știu.
O să mă duc cu troleul să cumpăr de la Piggly Wiggly.
Cu troleul? De ce nu mă lăsați să vă duc eu?
Nu, mulțumesc.
Păi nu de asta m-a angajat domnul Werthan?
Asta e problema lui.
Bine atunci. Dar o să găsesc eu ceva de făcut pe aici.
Lasă-mi lucrurile în pace!
Mă duc la piață Idella.
Miss Daisy, e păcat.
Aveți acel Hudson frumos în garaj.
N-a fost mișcat 1 cm de când domnul Werthan l-a adus.
Compania de asigurări v-a dat o mașină nouă degeaba.
Asta e părerea ta.
Cealaltă părere a mea e că o doamnă evreică bogată, ca dumneavoastră...
...n-ar trebui să umble cu troleul cărând sacoșe cu cumpărături.
Le voi căra eu pentru dumneavoastră.
Nu am nevoie de tine!
Nu te vreau! Și nu-mi place că spui că sunt bogată!
- N-am să mai spun. - Asta e ceea ce tu și Idella discutați?
Urăsc să fiu vorbită pe la spate în propria mea casă!
M-am născut pe strada Forsyth.
Crede-mă. Știu valoarea unui bănuț!
Fratele meu a adus odată o pisică albă în casă.
N-am putut s-o ținem pentru că nu ne permiteam s-o hrănim.
Sora mea a economisit bani...
...pentru că eu să pot ajunge învățătoare! Nu aveam nimic!
Dar acum o duceți bine!
Ce faci?!
Încerc să vă conduc la magazin!
Unde mergeți dimineața asta, miss Werthan?
La cumpărături.
Pleacă! Am fost la cumpărături cu troleul de nenumărate ori!
Știu. Dar nu pot să-i iau banii domnului Werthan nefăcând nimic.
Cu cât te plătește?
Miss Daisy, asta e între mine și domnului.
Dacă e mai mult de 7 dolari pe săptămână e hoție!
Hoție la drumul mare!
În mod sigur aveți dreptate!
Mai ales că nu fac nimic...
...doar stau pe un scăunel în bucătăria dumneavoastră toată ziua.
Bine!
Piggly Wiggly.
Și apoi acasă. Nimic mai mult.
O, iubesc mirosul unei mașini noi.
Dumneavoastră nu, miss Daisy?
Nu sunt fraiera nimănui, Hoke.
Știu!
Soțul meu m-a învățat să conduc o mașină.
Îmi amintesc tot ce a zis.
Să nu crezi nici măcar pentru o secundă...
Stai puțin. Mergi prea repede.
Am observat!
Nu miss Daisy. Mergem cu doar 30 Km/h.
Mie-mi place să merg sub limită legală.
Da. Dar limită legală aici e de 56 Km/h.
Cu cât mergi mai încet cu atât consumi mai puțin combustibil.
Soțul meu m-a învățat!
De-abia ne mișcăm. Am putea merge pe jos...
...la Piggly Wiggly.
Asta e mașina ta?
Nu.
Plătești pentru combustibil?
- Nu. - Bine atunci!
Fiul meu crede că-mi pierd puterile...
...dar totuși controlez ce se întâmplă cu mașina mea.
Unde mergi?
Vă duc la magazin, cum mi-ați spus.
Și de ce nu ai luat-o pe Highland Avenue?
Piggly Wiggly nu e pe Highland Avenue.
Știu unde e! Vreau să merg pe unde merg de obicei, pe Highland Avenue.
- E cu trei cvartale mai departe. - Întoarce-te acum!
- Nu pot să întorc acum. - Merg la Piggly Wiggly...
...de când au deschis magazinul. Și nu ăsta e drumul!
Întoarce acum!
Miss Daisy, priviți. Acela e Piggly Wiggly. Vedeți?
- Pregătește-te să întorci. - Da.
Cu grijă. E o fetiță.
Da, o văd.
Parchează aici.
Așteaptă.
Dă-mi cheile.
Stai aici lângă mașină.
- Și nu trebuie să spui nimănui ce fac eu. - Nu, nu.
Domnule Werthan?
Da domnule, eu sunt! Ghiciți unde sunt.
Tocmai am adus-o pe mama dumneavoastră la magazin.
O, știți dumneavoastră, m-a certat puțin dar e în regulă. E în magazin acum.
O, Doamne, s-a uitat pe geam și m-a văzut la telefon.
Probabil a făcut o criză de nervi la casă.
Da, domnule. Ați avut dreptate în legătură cu asta. Mi-a luat doar 6 zile.
Cam tot atât cât i-a luat Domnului să facă lumea.
Da, domnule. Bine. La revedere.
Hei Oscar, Junior. Ce mai faceți azi?
Cum te-a mai tratat doamna azi?
Ascultă la mine; știe prea bine cum să facă o criză de nervi.
Ce-i așa amuzant?
Nimic miss Daisy. Ne vedem de treabă.
Oscar și Junior se ocupă de curățenie de 15 ani. Știu cum să-și facă treaba.
- Lasă-i în pace. - Da.
Îmbracă-te. Am întârziat.
Idella, am plecat.
Sunt chiar în urma ei, Idella.
Ascultă Israele, Dumnezeu e unul.
E un om atât de drăguț. Și ce predică bună și scurtă, nu-i așa?
Pot s-o deschid și eu!
Grăbește-te să plecăm.
- S-a întâmplat ceva, miss Daisy? - Nu.
- Am greșit cu ceva? - Nu.
Da.
Dar n-am făcut nimic.
Ai parcat mașina chiar în fața templului, de parcă aș fi regina României.
Toată lumea te-a văzut!
Nu ți-am spus să mă aștepți în spate?
Da, dar am încercat doar să...
Erau 2 șoferi chiar în spatele meu.
M-ai făcut să arăt ca o proastă. O proastă afurisită!
O, miss Daisy, Domnul știe că nu sunteți proastă!
Încetinește!
Miriam și Beulah, am văzut ce credeau când am ieșit de la slujbă.
Ce anume?
Că încercam să par că sunt bogată!
- Păi sunteți bogată. - Nu, nu sunt!
Nimeni nu poate spune că mi-am dat aere.
Pe strada Forsyth am făcut de multe ori găluște cu sos.
M-am descurcat și fără de o grămadă de ori.
Miss Daisy, dacă aș avea vreodată ce aveți dumneavoastră...
...la naiba, m-aș da în spectacol să vadă toată lumea ce am.
E vulgar! Nu mai vorbi cu mine!
Niciodată nu am înțeles pe unii oameni albi.
Cum? Ce-ai zis?! Am auzit ce-ai spus!
Miss Daisy... dumneavoastră aveți nevoie de un șofer...
...și Domnul știe că am nevoie de o slujbă.
Așa că, ce-ar fi s-o lăsăm așa?
Bună dimineața, mamă. Ce s-a întâmplat?
Nu, nu cred întotdeauna că s-a întâmplat ceva rău atunci când suni.
Doar când suni atât de dimineață.
Ce?!
Bine. O să ajung cât de repede pot.
Cred că ar trebui să mă duc cât mai repede.
Pa.
E, hai dragă.
Nu e sănătos să te grăbești așa dimineața.
Mănânc prea mult, oricum.
Și pare că are nevoie de mine.
Când nu are? Transmite-i mamei Werthan dragostea mea.
Cafea, Katie Bell!
Nu mă așteptam să te găsesc întreagă.
Am vrut să fi aici când vine.
Am vrut să auzi singur.
Să aud ce? Ce se întâmplă?
Mă fură.
Hoke? Ești sigură?
- Nu fac acuzații aiurea. Am dovada! - Ce dovadă?
Asta! Am găsit-o ascunsă în gunoi.
- A furat o conservă de somon? - Uite-o!
Știam eu că e ceva în neregulă.
- Toți fură, știi. Așa că am numărat. - Ai numărat?
Argintăria mai întâi.
Apoi șervețelele de în. Și apoi m-am dus în cămară.
Și primul lucru care mi-a sărit în ochi a fost o gaură...
...sub fasolea verde.
Și mi-am dat seama imediat.
Sunt doar 8 conserve de somon. Eu am avut 9!
3 bucăți pentru un 1 dolar, la reducere.
Foarte inteligent, mamă.
M-ai făcut să pierd micul dejun și să întârzii la o ședință...
...pentru o conservă de 33 de cenți?
Vrei 33 de cenți? Poftim 1 dolar.
Uite 10 dolari! Cumpărați o cămară de conserve!
Boolie, ce idee!
Să fluturi banii așa!
Nu vreau bani. Îmi vreau lucrurile.
- O cutie de somon? - Păi e a mea!
Îi las o grămadă de mâncare în fiecare zi.
Îi spun exact ce e.
Sunt precum copii. Dacă vor ceva, pun mâna și iau!
Nu o să recunoască niciodată asta.
"Nu", o să spună, "nu știu nimic despre asta!"
Nu-mi place! Nu-mi place să trăiesc așa, nu am intimitate.
- Mamă... - Așa, ia-i apărarea, mereu faci așa!
Mă dau bătut! Dacă vrei să conduci din nou aranjează cu compania de asigurări.
Ia binecuvântatul troleu.
Cumpără-ți un taxi! Ce vrei tu!
Doar nu mă amesteca.
Boolie!
Ce naiba crezi că face aici atât de dimineață?
Nu poate fi de bine, îți promit.
Știți, mă gândesc că începe să se limpezească afară!
Scuzați-mă, domnule Werthan? Aveți treabă?
Mie teamă că trebuie să purtăm o mică discuție, Hoke.
Bine, doar lăsați-mă să-mi dau jos haina. Vin imediat.
Ieri cât ați fost plecată, am mâncat o conservă de somon.
Știu că mi-ați spus să mănânc rămășițele de friptură.
Însă, știți, erau cam tari.
Așa că m-am oprit la Piggly Wiggly și v-am luat altă cutie.
Vreți să o pun eu în raft?
Da, mulțumesc Hoke.
Mă întorc imediat, domnule Werthan.
Păi, trebuie să mă îmbrac acum.
La revedere, fiule.
Știți, miss Daisy, m-am gândit...
Am venit la acest cimitir de trei ori luna asta.
Și nici măcar nu suntem în 20.
E bine să venim cât e vremea bună.
Da, aveți dreptate. În mod sigur aveți dreptate.
Mormântul domnului Sig e bine îngrijit.
Știți, eu cred că sunteți cea mai bună văduvă din statul Georgia.
Boolie m-a necăjea întotdeauna că o să aducă personalul aici să păzească locul.
"Îngrijire veșnică" zicea.
Păi, să nu fiți de acord.
E bine ca unul din membrii familiei să aibă grijă de tine.
N-o să am parte niciodată de așa ceva!
Boolie o să mă îngrijească veșnic înainte să mor.
Miss Daisy, trebuie să plecați de aici!
Pune azaleea pe mormântul lui Leo Bauer.
Leo Bauer. E cumva soțul doamnei Rose Bauer?
Ea m-a rugat să le aduc aici pentru el.
Unde e mormântul lui?
Nu știu exact. Știu că e două rânduri mai încolo în direcția aia.
O să vezi piatra de mormânt, "Bauer".
Ce s-a întâmplat?
Nimic. Nu-i nimic.
Miss Daisy, ați spus...
Ți-am spus, e două rânduri mai încolo. Scrie "Bauer" pe piatra de mormânt.
Și cum arată?
Despre ce vorbești?
Păi, nu știu să citesc, doamnă.
Ce?!
Nu știu să citesc, miss Daisy.
Atunci cum se face că te văd citind tot timpul ziarul?
Păi asta e. Doar mă uit.
Încerc să-mi dau seama ce scrie...
...din imagini.
Știi literele, nu?
Da, doamnă. Știu ABC-ul. Dar nu știu să citesc.
Nu mai spune asta! Mă înfurii!
Dacă știi literele, atunci știi să citești.
Nu-ți dai seama, dar știi să citești.
Am învățat câțiva din cei mai proști copii pe care i-a făcut Dumnezeu.
Și toți citeau suficient cât să găsească un nume pe un mormânt.
Numele e "Bauer".
"Bauer"! Cum sună acel buh?
- B? - Sigur!
"Er". E ultima parte. "Bauer".
Ce literă crezi că e "er"?
R!
- Deci prima literă e... - B!
Iar ultima literă e...?
R!
B-R. Brr.
Chiar sună ca Bauer, nu?
Chiar așa sună, miss Daisy! Chiar așa!
- Asta e tot? - Asta e.
- Nu ne ocupăm și de ce e în mijloc? - Nu, nu chiar acum.
- E de ajuns ca să-l găsești. Du-te acum. - Bine, în regulă.
B la început.
R la sfârșit.
B... R.
Aici e.
E în regulă.
Vă sunt recunoscător.
Nu fi ridicol! N-am făcut nimic.
Să ducem astea înapoi la mașină. Frig toată.
Bineînțeles că ți-am spus!
Cum să cumpăr dacă nu-mi scrii pe hârtie?!
Îmi pare rău, doamnă Florine.
Boolie, am nevoie de tine.
Vin imediat.
Ai idee de ce e nevoie să dai o petrecere de Crăciun?
E nevoie de un ochi atent la detalii.
Ți-am spus de un milion de ori, Katie Bell, scrie!
Nu pot să fac mai mult!
Nu mai avem nucă de cocos.
Sunt sigur că o să ne descurcăm.
- I-am spus. - Dar nu ai scris pe hârtie!
Nu vreau să stau să ascult scuze în ziua de Crăciun.
Dă-ți tu seama cum să servesc ambrozie la 50 persoane fără nucă de cocos. Eu renunț!
Nu-ți face griji, Katie Bell. Nu e chiar sfârșitul lumii.
Toată lumea îi urează companiei Georgia Power un Crăciun fericit.
Pariez că miss Florine i-a întrecut pe toți, mai ales cu casa cea nouă.
Aiurea!
Dacă aș avea un nas ca al Florinei nu aș mai umbla încoace și încolo
spunând tuturor "Crăciun Fericit".
Știți, miss Daisy, mie îmi place Crăciunul în casa lor.
Nu mă mir. Ești singurul creștin de-acolo.
Mă e și noul bucătar.
Florine n-a știut niciodată să țină oamenii. Desigur, nu-i treaba mea.
Prea multă alergătură, părerea mea... Garden Club aici...
...Junior League dincolo. De parcă i-ar da cineva de acolo "bună ziua".
Dar mai degrabă ar muri decât să prepare o
ceașcă de ceai pentru călugărițele templului.
Sper că nu are de gând să cânte anul acesta.
Domnul să se îndure! Priviți ce-a făcut miss Florine.
Dacă bunicul ei, bătrânul Frietag, ar putea vedea asta.
Cum zici tu?
Pun pariu că ar sări din groapă și i-ar smulge părul.
"Ar sări și i-ar smulge părul."
miss Daisy, fugiți de-aici.
Așteaptă puțin.
- Ăsta nu e un cadou de Crăciun. - Nu.
- Știi că eu nu dau cadouri de Crăciun. - Da.
S-a întâmplat să dau peste el de dimineață.
Hai, deschide-l.
Ia te uită.
Nimeni nu mi-a mai dat vreo carte vreodată, miss Daisy.
"Metoda de scriere Zaner"
Întotdeauna am predat după aceste cărți. Am păstrat câteva.
- E decolorată, dar e bună. - Da.
- Dacă exersezi, vei scrie binișor. - Da.
- Dar trebuie să exersezi. - O, da, sigur.
L-am învățat pe primarul Hartsfield după aceiași carte.
Vă mulțumesc foarte mult, miss Daisy.
- Nu e un cadou de Crăciun. - O, nu.
- Evreii nu dau daruri de Crăciun. - Da.
Și nu trebuie să le pălăvrăgești despre asta lui Boolie sau Florine.
O, nu. Asta e între mine și dumneavoastră.
Crăciun Fericit, mamă Werthan.
Sper să nu-mi vadă disprețul.
Crăciun Fericit, mamă. Hoke.
Știi, s-a luptat cu mine pentru asta.
Dar e timpul pentru un schimb.
Pun pariu că amândurora vă va lipsi cea veche.
Nu, domnule, nu cred că o să-mi lipsească prea mult.
E haide, ești singurul care a condus-o tot timpul.
Nu-ți va părea rău după ea?
Păi nu se duce nicăieri. Am cumpărat-o deja.
Nu e adevărat.
Ba da, domnule. Am făcut-o deja. Am încheiat afacerea cu domnul Red Mitchell.
Cât?
Asta doar eu și el știm.
Hei, Boolie!
Avem o bijuteria aici.
Ai adus hârtia Hoke?
Da, domnule. E chiar aici.
Vin imediat.
Pentru numele lui Dumnezeu!
De ce n-ai cumpărat-o direct de la mama? Ai fi economisit niște bani.
Nu domnule. Am și așa destul de-a-face cu mama dumneavoastră.
Nu vreau să am rate lunare de plătit către ea.
Nu domnule. Ea a mea așa cum trebuie.
Hudson-ul e o mașină bună.
Cred că nimeni nu știe asta mai bine decât tine.
Cea mai bună care a ieșit vreodată din fabrică.
Și asta de aici e cea nouă, iar dacă lui Miss Daisy nu-i va plăcea...
...am să o duc cu cea veche.
Foarte drăguț din partea ta.
Facem și noi ce putem.
E 7:03.
Da, doamnă. Ați spus că plecăm la 7:15-8:00.
Cel mai târziu, am zis.
De ce cărați dumneavoastră lucrurile astea din casă de una singură?
Cine era aici să mă ajute?
Doamne, ai milă!
Nu-mi ia mai mult de 5 minute să încarc mașina.
Intenționați să vă obosiți brațele și picioarele chiar înainte să plecăm de aici.
Vă obosiți prea mult, miss Daisy.
Urăsc să fac lucrurile în ultimul moment.
Despre ce vorbiți? Totul e împachetat și gata de plecare de o săptămână jumate.
- Dați-mi pachetul acela. - Nu, nu atinge asta.
E într-adevăr frumos. E cadoul pentru domnul Werthan?
Da. E fragil. O să-l pun pe banchetă lângă mine.
- 'Neața, domnule Werthan. - Aproape ne-ai ratat.
Credeam că plecați la și un sfert.
- Nu se grăbește. - Stai liniștit!
Florine a cumpărat asta pentru unchiul Walter.
Mamă, nu e un șarpe!
Cred că e un carnețel.
Ce potrivit. Unchiul Walter e orb.
Poate e săpun.
Ce drăguț că te interesează așa mult a 90 a aniversare a unchiului tău.
Nu începe mamă...
...nu pot veni la Mobile cu tine.
Trebuie să mă duc la New York pentru un congres.
Congresul începe luni.
Și mai știu eu și altceva.
N-o amesteca pe Florine. A comandat biletele acelea acum 8 luni.
Sunt sigur că "My Fair Lady" mai importantă decât rudele tale.
Creștinii ăia or să fie impresionați.
Nu pot să discut cu tine când ești așa.
- Suntem așteptați la cină în Mobile. - Tu vei fi acolo.
- Cum o s-o suporți toată ziua? - Sigur vor găti crabi. Ce deranj.
De-abia s-a trezit.
- Uite 50 de dolari în caz că o să aveți nevoie. - Bine.
Nu-i arăta mamei!
- Ai vreo hartă cu tine? - Are una în spate la ea.
E 7:16!
Ar trebui să te angajezi la radio, să dai ora exactă.
- Nu vreau să prind aglomerație. - Nu vei prinde.
Felicită-l pe unchiul Walter din partea mea și pupă-i pe toți în Mobile.
Ai verificat aerul condiționat? Ți-am spus să verifici aerul condiționat!
L-am verificat.
Nu știu de ce. Nu-mi dați voie niciodată să-l pornesc!
Taci!
Pa!
Succes!
O, Doamne!
- Fă la stânga. - Stânga.
Nu, dreapta! Fă la dreapta!
V-am spus despre prima dată când am părăsit statul Georgia?
Când s-a întâmplat asta?
Cu câteva minute în urmă!
- Fugi de-aici! - Da!
Fiica mea...
...e măritată cu un ușier.
E întotdeauna pe drum.
New York, Detroit, St. Lois.
Eu spun, "toate bune și frumoase, Tommy Lee...
...dar nu simt nevoia".
Și asta e.
Prima dată.
Și vă spun eu, miss Daisy...
...Alabama nu pare a fi așa departe!
Idella face niște ouă umplute bune!
Și tu te îndopi bine.
Mă gândeam la prima dată când am fost în Mobile.
Era nunta lui Walter: 1888.
1888! Nu erați mai mult decât un ghemotoc.
Aveam 12 ani.
Am mers cu trenul.
Eram așa emoționată.
Nu mai fusesem la o nuntă înainte.
Și nu văzusem niciodată oceanul.
Tata zicea că e Golful Mexico, nu oceanul, dar pentru mine era totuna.
L-am întrebat pe tata dacă pot să-mi înmoi mâinile în apă.
Și el a râs, pentru că eram așa timidă.
Și apoi am gustat apa sărată de pe degete.
Nu e o prostie să-ți amintești așa ceva?
Nu e mai prostesc decât ceea ce-și amintesc alții.
- Hei, băiete! - Da.
Ce crezi că faci cu această mașină?
E mașina mea, domnule ofițer.
Da, doamnă. Pot să văd certificatul de înmatriculare și permisul, băiete?
Ce nume e ăsta? Wertheran?
Werthan.
Nu l-am mai auzit înainte. Ce nume e ăsta?
E derivat din germană.
Derivat din germană.
Mulțumesc, doamnă.
Un negru bătrân și o evreică în vârstă călătorind împreună.
E, asta e o imagine tristă.
- O, Doamne! - Ce e?
Semnul acela zice Phenix City, 48 Km.
N-ar trebui să trecem prin Phenix City! O, Doamne!
Poate ați citit greșit.
Nu. Oprește. Oprește!
Doamne, ai milă.
Uite. Ai virat greșit la Opelika.
Și dumneavoastră la fel, miss Daisy. Și dumneavoastră aveți harta.
Serveam micul dejun! Întoarce. O, Doamne!
N-au trecut mai mult de 30 minute de când am greșit.
Au gătit crabi pentru mine.
Minnie întotdeauna gătește crabi. Se chinuie atât.
Acum degeaba.
Va trebui să tragem pe dreapta, miss Daisy.
A pățit ceva mașina?
Nu, mașina n-are nimic.
- Va trebui să mă scuzați puțin. - Poftim?
Trebuie să urinez.
Trebuia să te gândești la asta cât am fost la benzinărie.
Oamenii de culoare nu pot folosi toaletele
din nicio benzinărie, miss Daisy. Știți asta.
Nu avem timp să oprim. Ajungem în Mobile curând. Poți aștepta.
Nu pot.
- Ți-am spus să aștepți! - Da, am auzit ce-ați spus.
Cum credeți că mă simt trebuind să vă cer voie să urinez...
...de parcă aș fi copil.
Mi-ar fi rușine.
Nu sunt copil, miss Daisy.
Și nu sunt doar ceafa la care vă uitați atunci când trebui să mergeți undeva.
Sunt un om. Am aproape 70 de ani. Și știu când vezica mi-e plină.
Acum o să ies din mașină...
...și o să mă duc să fac ceea ce trebuie să fac.
Și o să iau și cheile cu mine, de asemenea. Și asta e tot!
Hoke!
Hoke?
Sunteți bine, miss Daisy?
Bineînțeles că sunt.
Tu ești, Slick? Sunt Boolie. Ce mai faci?
Felicitări pentru aniversarea tatălui tău.
Mulțumesc Boolie. Mulțumesc. Mătușă Daisy!
E Boolie la telefon.
Hei, fiule!
Unchiul Walter îți mulțumește pentru telefon.
Nu cred că poate veni la telefon.
Bine. Ce face Hoke?
Ce vrei să spui? Ce să facă?
La mulți ani, unchiule Walter.
Trebuie să închid acum Boolie.
Da, o să-i spun.
Pentru că-i un tip de treabă...
Și nimeni nu poate nega!
'Neața, doamnă McClatchey.
Bună dimineața și ție.
Pot să-l văd?
E domnul Sinclair Harris, domnule.
Vărul meu Sinclair?
Soția domnului...
- Janelle. - Cea care vorbește haios.
E din Canton, Ohio.
Încearcă să mă angajeze.
- Ce?! - Da, domnule. A zis:
"Cum te tratează acolo, Hoke?"
Știți cum vorbește, de parcă ar avea nasul înfundat.
Și i-am zis, "Bine, doamnă Harris, foarte bine, mulțumesc."
Și ea a zis, "Dacă vrei o schimbare, știi pe cine să suni."
Să fiu al naibii!
Am crezut că trebui să știți.
Să mă ia naiba.
Ce încurcătură, nu?
A zis, "Spune ce salariu vrei."
Înțeleg. Și i-ai zis?
Ce să-i zic, domnule?
- Ce salariu vrei. - E, haideți. Drept cine mă luați?
Nu intenționez să lucrez pentru cineva fără valoare așa că ea.
Dar te-a pus pe gânduri, nu?
Da, domnule, puteți spune asta.
Spune ce salariu vrei.
Da, domnule, exact așa a spus.
Bine, cum sună 65 de dolari pe săptămână?
Sună foarte bine, domnule.
Desigur, domnule, 75 de dolari sună și mai bine.
În mod sigur!
Începând de săptămâna asta.
Foarte frumos din partea dumneavoastră, domnule Werthan.
Vă sunt recunoscător. Mulțumesc.
Sunt oameni care s-au luptat pentru serviciile dumneavoastră?
Nu.
Te face să te simți bine.
Un punct.
Nouă punct.
Două punct.
Mah jongg.
Ești cea mai norocoasă, Beulah!
Scuzați-mă puțin.
Nu știu cum puteți să vă uitați la aia.
Te uiți de câteva ori, te obișnuiești.
Creierele voastre sunt pe cale să se evapore.
- Poți să aduci prăjitura acum, Hoke. - Da.
Să nu faci mizerie cu mazărea aia, Idella.
Fac vreodată?
Doamne, ai milă. Uită-te la asta. Nu are o grămadă de păr?
Cum de e așa de lucios?
Îl spală cu maioneză.
- Fugi de-aici, Idella. - Da, așa face.
Am citit în revista Life.
Nu pare uman, nu?
O să te facă bucățele!
Nu mă duc la acel tribunal. Și nu cedez!
Ascultă-mă, ai ajuns la capătul funiei.
L-ai ucis pe Carlson. Va trebui să plătești pentru asta!
Fie alegi calea cea ușoară, fie mergi la tribunal...
...și îi lași să te facă bucățele.
Ai un minut să te hotărăști.
Ce s-a întâmplat? Pune ea ceva la cale, nu?
Idella?
Idella?!
- O să-o stricați. - Despre ce vorbești?
Ați pus puiul prea înghesuit iar focul e prea mare.
Vezi-ți de treaba ta.
E puiul dumneavoastră.
Mulțumesc, Hoke.
Poftă bună.
Amin.
Cine e?
Bună dimineața, miss Daisy.
O, Hoke...
Ce naiba...?
Am învățat să conduc pe gheață când livrăm lapte pentru lăptărie.
Nu-i mare lucru.
Ceilalți se ciocnesc unii de alții ca în desene animate.
M-am gândit că soba nu mai merge, așa că am oprit la Krispy Kreme.
Știu că trebuie să beți cafea dimineața.
Ce drăguț din partea ta, Hoke.
N-am mai băut o cafea bună de când a murit Idella.
Pot să fac biscuiți că ai ei.
Și amândoi știm să facem pui prăjit ca ea.
Dar nimeni nu poate face cafea că Idella.
Nu-i așa?
Idella a fost norocoasă.
Așa nădăjduiesc.
Unde te duci?
Vreau doar să dau lucrurile ăstea jos.
Nu știu ce poți face azi, în afară să-mi ții mie de urât.
Atunci o să văd dacă pot să fac focul.
Mănâncă ce vrei din frigider.
O să se strice oricum.
Și șterge urmele pe care le-ai lăsat pe podeaua mea.
Drept cine mă luați, un vagabond?
Mamă, o să ajung imediat...
...ce reușesc să ies în stradă.
Stai acasă, Boolie. Hoke e aici cu mine.
Cum naiba a reușit?
E foarte îndemânatec. Sunt bine. N-am nevoie de nimic.
Alo? Cred că am greșit numărul.
N-am mai auzit-o pe mama zicând lucruri drăgăstoase despre Hoke.
N-am zis că-l iubesc. Am zis că e îndemânatic.
Boolie, fi corect. Încerci să mă superi în toiul unei furtuni de zăpadă?
Mulțumesc, Wellborn.
Vă mulțumesc tuturor.
Sunt profund recunoscător că am fost ales Omul Anului 1966...
...de către Atlanta Business Council.
E o onoare pe care au primit-o oameni foarte merituoși.
Și care nu credeam că o voi merita vreodată.
Mi-e teamă că pierderea mea de aici...
...și câștigul de aici...
...mi-au conferit un aer de competență pe care n-o am în realitate.
Aș dori ca tatăl și bunicul meu să poată vedea asta.
Cu vreo 72 ani în urmă, au concesionat o moară veche pe Decatur Road...
...cu 25 de mașini de țesut funcționale.
Au reușit să crească odată cu Atlanta.
Și până astăzi Werthan Industries crede că ceea ce vrem noi e ceea ce vrea Atlanta.
Iar acest premiu, cred, demonstrează că am avut dreptate.
Și vă mulțumesc.
Ei bine?
Ce e? Ce-a durat atât de mult?
Nu m-am putut abține, miss Daisy. E dezordine mare acolo.
Ce s-a întâmplat? Aș putea foarte bine să nu mai duc la templu deloc acum.
Nu, doamnă, nu cred că vă veți putea duce la templu dimineața asta.
De ce nu? Ce-ai pățit?
Cineva a pus o bombă la templu.
Ce? A pus o bombă?
Da. De asta suntem blocați aici de atâta timp.
Nu pot să cred!
Asta mi-a spus polițistul.
O, Doamne. Era cine acolo? A fost rănit cineva?
Nu știu. Nu mi-a spus.
Cine ar face așa ceva?
Știți la fel de bine ca mine miss Daisy. Întotdeauna vor fi aceiași.
Îmi amintesc o întâmplare din Macon.
Doamne, nu cred că aveam mai mult de 10-11 ani, socotesc eu.
Aveam un prieten pe care-l chema Porter.
Într-o zi tatăl lui a fost spânzurat de un copac.
Cu doar o zi înainte, pierdeam vremea toți trei.
Râzând și spunând cum eu și Porter...
...o să avem brațe puternice, ca ale lui.
Apoi uite-l. Atârnând acolo în copac.
Avea mâinile legate la spate. Muște zburau în jurul lui.
Și vă spun, am vomitat imediat, chiar acolo unde eram.
Plângeți.
Nu plâng.
De ce mi-ai spus acea poveste?
O, Doamne, nu știu, miss Daisy.
Cred că nebunia aceea mi-a adus aminte de ea.
Ridicol! Templul nu are nimic de-a-face cu așa ceva.
Da, doamnă, dacă spuneți dumneavoastră.
Nici măcar nu știm ce s-a întâmplat. De unde știi dacă polițistul acela spunea adevărul?
De ce ar minți despre așa ceva?
Nu pricepi niciodată nimic, oricum!
Miss Daisy, cineva a pus o bombă la templu, știți asta!
Nu vreau să mai aud nimic despre asta!
- Dumneavoastră sunteți șefa. - Nu vorbi cu mine!
- Unde ești? - Sus!
Bună mamă. Cum te mai simți?
Asta nu-i o întrebare pe care s-o pui cuiva care are aproape 90 ani!
Arăți bine.
E farmecul meu personal.
Miss McClatchey mi-a dat mesajul tău.
Și Florine e invitată.
Mulțumesc.
Cred că Hoke ar trebui să conducă. O să fim mulți.
Mamă, trebuie să vorbim despre asta.
Despre ce?
Despre realizarea acestor lucruri.
Știi că eu cred că Martin Luther King a făcut niște lucruri remarcabile.
Boolie, dacă nu vrei să mergi, de ce nu spui direct?
Vreau să merg! Știi ce părere am despre el.
Desigur, dar Florine...
Florine nu are nimic de-a-face cu asta. Dar mai am afaceri în acest oraș.
Înțeleg. Werthan Bag va dă faliment dacă participi la dineul lui King.
Nu chiar. Dar sunt oameni cu care fac afaceri și cărora nu le-ar plăcea asta.
Ar putea...
...râde pe seama mea.
M-ar numi Martin Luther Werthan pe la spate.
Poate n-aș mai auzi de anumite mese de la Club.
Bătrânul Jack Raphael de la Ideal Mills
e un evreu new yorkez în loc de evreu din Georgia.
Toți ăia deștepți vin din New York, nu-i așa?
Uni ar putea să facă afaceri cu Jack, în loc să facă cu bătrânul Martin Luther Werthan.
Nu știu. Poate nu se va întâmpla.
Și câteodată așa merg lucrurile.
Oricum, dacă noi nu folosim locurile alea, altcineva o va face.
Dacă nu le folosim noi? Adică se presupune că nu mă duc nici eu?
Mamă, poți să faci ce vrei.
Mulțumesc pentru permisiune.
Pot să te întreb ceva?
Când te-ai aprins așa după Martin Luther King? Înainte nu erai așa.
Boolie!
N-am avut prejudecăți în viața mea, știi asta.
Atunci de ce nu-l inviți pe Hoke să meargă cu tine?
Hoke? Nu fi ridicol. N-ar merge.
Întreabă-l și vezi.
Bine!
Boolie a spus ceva prostesc acum câteva zile.
Ce-a spus?
Vorbea despre Martin Luther King.
Cred că îl știi, nu?
Luther King? Nu, doamnă. Nu-l cunosc.
Eram sigură că-l cunoști.
Dar l-ai auzit predicând, nu?
O, da, doamnă, la fel ca și dumneavoastră. La televizor.
Cred că e minunat.
- Unde vreți să ajungeți, miss Daisy? - E o prostie.
Boolie zice că ai merge cu mine la dineu. I-ai spus tu asta?
Nu, n-am făcut-o.
Bănuiam eu. Care ar fi rostul? Poți să-l asculți când vrei.
Cred că e minunat modul în care se schimbă lucrurile.
Drept cine mă luați, miss Daisy?
Ce vrei să spui?
Invitația la dineul din acest an...
...a venit cu poșta acum o lună.
Acum, dacă ați fi vrut să merg cu dumneavoastră...
...de ce ați așteptat până acum când suntem în mașină, pe drum, să mă întrebați?
Ce? Am spus că Boolie a zis că ai vrea să mergi.
Data viitoare când vreți să merg undeva spuneți-mi drept.
Nu trebuie să-ți verși focul acum.
Hai s-o lăsăm baltă.
Sincer!
"Lucrurile se schimbă". Nu s-au schimbat așa mult.
Vă ajut eu.
Mulțumesc, Hoke, pot și singură.
...văd că Sudul are posibilități minunate.
Totuși, în ciuda acestor bogății...
...segregarea a plasat Sudul...
...social, educațional și economic în urma restului națiunii.
Și totuși în Sudul alb sunt milioane de oameni de bună credință...
...ale căror voci nu s-au auzit încă...
...al căror drum e încă neclar...
...și ale căror acte de curaj nu s-au văzut încă.
Aceste milioane sunt chemate...
...să-și adune curajul, să vorbească...
...să ofere conducerea de care e nevoie.
Istoria va trebui să înregistreze că...
...cea mai mare tragedie a acestei perioade de tranziție...
...n-au fost cuvintele sarcastice și acțiunile violente ale celor răi...
...ci tăcerea înfricoșătoare și indiferența celor buni.
Și generația noastră va trebui să se pocăiască...
...nu numai pentru vorbele și faptele copiilor întunericului...
...ci și pentru temerile și indiferența copiilor luminii.
"Neața, miss Daisy.
Miss Daisy?
Hoke, ești tu, Hoke?
Da, eu sunt. Totul e bine?
- Hoke, ce-ai făcut cu lucrările mele? - Ce lucrări?
Lucrările mele! Le-am corectat azi-noapte...
...și le-am pus în față să nu uit să le iau când plec la școală.
Ce-ai făcut cu ele?
Despre ce vorbiți?
Copii vor dezamăgiți dacă nu le dau temele înapoi.
Întotdeauna le înapoiez a doua zi.
De asta mă plac.
Vorbiți prostii.
De ce nu mă ajuți?
Bine. Ce vreți să fac?
Găsește lucrările alea. Ți-am spus.
Nu face nimic dacă le-ai mutat. N-o să mă supăr pe tine.
Dar trebuie să ajung la școală. Voi întârzia.
Cine o să aibă grijă de clasa mea? Vor fi singuri. O, Doamne!
Am făcut totul aiurea!
Stați jos aici, înainte să cădeți și să vă loviți.
Îmi pare rău. E vina mea. Eu am greșit.
Sunt groaznică!
Nu, nu-i nimic groaznic, cu excepția modului în care vă purtați.
E vina mea.
Nu găsesc lucrările. Copii mă așteaptă.
Nu vă așteaptă nimeni. Nu mai sunteți învățătoare.
Nu face nicio diferență.
Miss Daisy, ascultați, nu e nimic în neregulă cu dumneavoastră.
Nu știi.
- Alo? - Domnule Werthan? Sunt eu, Hoke.
A, Hoke. Cu ce te pot ajuta?
E vorba de mama dumneavoastră domnule.
Ce s-a întâmplat?
Se comportă ciudat.
Și de ce e ziua de azi diferită de celelalte?
Nu, domnule. Nu e același lucru.
Vin imediat.
Miss Daisy, nu e nimic în neregulă cu dumneavoastră.
Mintea dumneavoastră a plecat un pic la plimbare dimineața asta.
Vă puteți reveni imediat dacă vreți.
Nu pot! Nu pot!
Sunteți o doamnă norocoasă, știați?
Nu! Totul e încurcat acum și nu pot face nimic.
Uitați-vă la dumneavoastră. Sunteți bogată și bine pentru acesta vârstă.
Aveți pe persoane cărora le pasă ce se întâmplă cu dumneavoastră.
Sunt o pacoste. Nu vreau să fiu o pacoste pentru nimeni.
Dacă vreți ceva să vă facă să plângeți vă duc la azil...
...să vedeți ce e acolo.
Pun pariu că nici unul de acolo nu se vaită așa ca dumneavoastră.
Îmi pare rău. Îmi pare rău. Săracii copii.
Țineți-o așa și domnul Werthan o să cheme un doctor pentru dumneavoastră.
Și în mod sigur, doctorul acela o să vă interneze în acel azil.
Asta vreți să se întâmple?
Mai ai acel Hudson?
Acela pe care îl aveați atunci când am venit aici?
Nu, miss Daisy.
E la fiare vechi acum... de mai mult de 15 ani.
Conduc următoarea și ultima dumneavoastră mașină acum.
Cadillac 1965.
Merge ca vântul.
N-ar trebui să conduci nimic cu văzul ăla al tău.
Păi, de unde știți cum văd eu dacă nu priviți cu ochii mei?
Ești cel mai bun prieten al meu.
- E, haideți acum, miss Daisy. - Nu, sincer.
Ești.
Hoke, mă bucur să te văd.
- Nu ai condus singur până aici, nu? - Nu, domnule. Nu mai conduc.
Nepoata mea m-a adus.
O, Doamne, e atât de mare ca să conducă?
- Da, Michelle are 37 ani de-acum. - E, haide.
Da, predă biologia la colegiul Spelman.
N-am știut.
Mi se pare ciudat să vând casa, când mama e încă în viață.
Da, domnule, bănuiesc că da.
Dar nu mai locuiește aici de 2 ani.
Știu.
Bănuiesc că nu o mai vezi prea des.
Nu, domnule.
E greu să nu mai poți conduce, domnule Werthan.
Nu e niciun autobuz care să meargă acolo.
Desigur, merg cu taxiul cât de des pot.
Sunt sigur că apreciază asta.
Are și zile mai bune și zile mai proaste.
Dar desigur, cine n-are?
La muți ani de ziua recunoștinței, mamă!
Uite pe cine am adus!
"Neața, miss Daisy.
Vă țineți ocupată?
Cu siguranță. Merge la cursul de confecționat bijuterii...
De câte ori pe săptămână?
Face tot felul de lucruri. Broșe, brățări...
E un adevărat magazin Tiffany.
Foarte bine!
Te simți bine, mamă?
Hoke, m-am gândit la tine ieri dimineață.
- Am văzut un camion de lapte Avondale. - Chiar așa?
Un monstru de camion. Cred că avea 16 roți.
Nu mai spuneți!
Mă întrebam dacă ți-ar plăcea să conduci chestia aia.
Hoke a venit să mă vadă pe mine, nu pe tine.
Asta e una din zilele ei bune.
Mamă, Florine mi-a zis să-ți trimit salutările ei. Ea e în Washington.
Face parte din Comisia Națională Republicană acum.
O, Doamne!
Boolie...
...du-te și vrăjește asistentele!
Te vrea doar pentru ea.
Ești o găgăuță, mamă.
Boolie încă te mai plătește?
În fiecare săptămână.
Cu cât?
Asta e între mine și el.
Jaf la drumul mare!
Cu siguranță.
Ce mai faci?
Ce pot și eu.
Și eu la fel.
Ei, atunci cred că ăsta e totul.
O, ia te uită.
Nu v-ați mâncat plăcinta.
Hai, dați-i drumul.
Lăsați-mă să vă ajut.
E bună?
Mai este.
Subtitrarea în limba română: Mr H.